‫חכה!‬
‫בבקשה...‬
‫אני מתחנן, אוקומורה...‬
‫אני רוצה שתשתמש בחרב הקומה‬ ‫כדי להביס את המלך הטמא.‬
‫אני מודע לכך שזו בקשה לא הגיונית וחצופה.‬
‫אבל אם...‬
‫״אם נותרה בך טיפת נדיבות בליבך,‬ ‫כפי שהיה לאביך,‬
‫אני פונה אליה.‬
‫תודה שקראת את המכתב. טטסומה סוגורו.״‬
‫המכתב הזה שימושי, בדיוק כפי שחשבתי שיהיה.‬
‫אבל עם כל הכבוד לאבא של סוגורו,‬
‫הוא רק משער שהלהבות של רין‬ ‫יכולות לפגוע במלך הטמא.‬
‫לא נוכל להרשות לו להשתמש בחרב הקומה‬ ‫בהתבסס על משהו כה לא בטוח.‬
‫רין. המכתב הזה נכתב אליך.‬
‫מה אתה רוצה לעשות?‬
‫אני...‬
‫שורה, מה הטעם בלשאול אותו?‬
‫אני רוצה לעזור.‬
‫רין! יש לך מושג באיזה מצב אתה נמצא?‬
‫הזקן הציל גם אותי‬
‫אז אם הוא אומר שיש דרך לעזור,‬ ‫אני רוצה להילחם!‬
‫אבל כמובן שבסוף זה רק מה שאני רוצה.‬
‫אז הבקשה שלך נדח...‬ ‫-טוב, בסדר.‬
‫״כאן היא נוחתת ואליו היא תשוב.״‬
‫שורה, מה את...‬
‫מה אני עושה?‬
‫הוא רוצה להילחם,‬ ‫אבל איך אוכל להרשות לו בלי לבדוק אותו?‬
‫אבקש ממנו לשלוף אותה כאן.‬
‫שורה!‬
‫רין בער ואיבד שליטה ממש לא מזמן.‬
‫זה יהיה מטורף לתת לו עכשיו את חרב הקומה!‬
‫אם משהו יקרה, יוציאו אותו להורג לבטח.‬
‫תקשיב לי...‬
‫הוותיקן קיבל התראה ברגע בו‬ ‫הטלתי את כישוף הכליאה.‬
‫הוא כבר במצב בו הם יכולים‬ ‫להוציא אותו להורג בכל רגע.‬
‫מאוחר מדי להשתפן עכשיו.‬
‫חוץ מזה...‬
‫אם המלך הטמא עדיין קיים וחזר לתחייה,‬
‫הוא הרבה יותר מסוכן מרין כרגע.‬
‫חוץ מזה, אני יודעת שראית את זה מלא פעמים.‬
‫הלהבה שלו הייתה יעילה נגד השדים בעבר.‬
‫שווה לנסות.‬
‫רין, נסה לשלוף אותה!‬
‫מה?‬
‫מה הבעיה?‬
‫מה אתה עושה, רין?‬
‫לא...‬
‫אני לא מבין. אני לא יכול לשלוף אותה.‬
‫מה?‬
‫מה קורה?‬
‫אני לא יודע.‬
‫מסיבה כלשהי היא לא יוצאת.‬
‫אז אשלוף לך אותה. תן לי אותה.‬
‫אני יכול לעשות זאת לבד.‬
‫היא בטח נתקעה. כן, זהו זה.‬
‫רין?‬
‫הבנתי.‬
‫רין, אתה מפחד, מה?‬
‫אני לא מאשימה אותך.‬
‫לא מזמן התלהבת מכך‬ ‫שיכולת לשלוט בלהבות שלך.‬
‫אבל פתאום עכשיו‬ ‫אתה מרגיש שחזרת להתחלה, נכון?‬
‫״בפעם הבאה בה אשלוף את החרב הזו,‬ ‫מה יקרה לי?״‬
‫״אולי אאבד שליטה שוב.״‬
‫״אולי אפגע במישהו הפעם.״‬
‫אני לא...‬ ‫-אתה יודע שאני צודקת.‬
‫הביטחון העצמי שלך נעלם לגמרי.‬
‫- פרק שבע -‬
‫רק רגע, למה שזה ישפיע‬ ‫על היכולת שלי לשלוף את החרב?‬
‫רין, תחזיר לי את החרב.‬
‫אוי...‬
‫ערב טוב לשלושתכם.‬
‫לורד פלס?‬
‫מפיסטו? מה אתה רוצה?‬
‫מה אני רוצה? כמה חצוף.‬
‫זו הפעם הראשונה מזה שנים בה אני מופיע,‬ ‫וזה בכלא? כמה מאכזב.‬
‫לחשוב שבאתי עד לפה כדי לסדר את הבלגן שלכם.‬
‫אחת, שתיים שלוש.‬
‫דאס שטרקסטה גפנגניס.‬
‫הכלא הבלתי חדיר.‬
‫התקשרו אליי מהוותיקן.‬
‫כתוצאה מכישוף הכליאה,‬
‫על פי החלטת הרוב‬ ‫בישיבת הגריגורי בבית המשפט,‬
‫רין אוקומורה נידון להוצאה להורג.‬
‫הוא... רגע!‬
‫הם בהחלט לא בזבזו זמן. אתה רציני?‬
‫לא הייתי בא עד לפה כדי לשקר.‬
‫יוקיו. אתה בסדר?‬
‫אבל הכי חשוב שנהרוג את המלך הטמא.‬
‫אפצ׳י.‬
‫סלחו לי. אכפת לך להחזיק את זה?‬
‫איך ידעת?‬
‫אם אתה יודע מה קורה, אז תעזור.‬
‫מי, אני?‬
‫אני לא יכול לעזור. אני לא סובל לכלוך.‬
‫אלרגיות, את מבינה.‬
‫האף שלי כבר נוזל.‬
‫אם המלך הטמא הוחזר, הוא יגדל בקצב מהיר.‬
‫כשהוא יגיע לבגרות, קיוטו תהפוך לעיר מוות.‬
‫כמעט הגעתי למשרד השדה עם ממושי.‬
‫שכמה שיותר אנשים יחכו לנו בכניסה.‬
‫את רואה משהו משם?‬
‫אתה רואה משהו, אוובמי?‬
‫זה המלך הטמא?‬
‫אני מניח שנזדקק לצוות גדול‬ ‫כדי להביס את המלך הטמא.‬
‫שום דבר מפואר,‬ ‫אבל הרשו לי לתת לכם ציוד כמתנה.‬
‫אני מקווה שהם יעזרו לכם איכשהו.‬
‫טוב, אתפלל למען ההצלחה שלכם.‬
‫היי, חכה!‬
‫איזה מניאק!‬
‫בינתיים, בואי נתרכז בלעשות את מה שאפשר.‬
‫אתה...‬
‫אני מניח שגם אותנו ישלחו‬ ‫להילחם נגד המלך הטמא.‬
‫משרד השדה הוציא קריאת חירום לגיבוי.‬ ‫על כל חברי הצוות הבריאים להגיע לשם מיד.‬
‫כן, אדוני!‬
‫ממש מטורף שם משום מה.‬
‫אתם חושבים שמשהו קרה?‬
‫באמת תפסו את ממושי?‬
‫כן, שמעתי שג׳וזו מחזיר אותה.‬
‫ממושי?‬
‫בון!‬
‫ג׳וזו חזר.‬
‫ממושי! ג׳וזו!‬
‫כולם...‬
‫תודה שהתכנסתם כאן.‬
‫כולם... אני הבוגדת.‬
‫אבל למרות זאת,‬ ‫אני רוצה שתקשיבו למה שיש לי להגיד.‬
‫מוקדם יותר הערב, סבורוטו טודו ואני‬
‫השתמשנו בעיניים הימנית והשמאלית שגנבנו‬
‫כדי להחזיר את המלך הטמא לתחייה.‬
‫המלך הטמא?‬
‫המלך הטמא לא היה שד קדום‬ ‫שהובס בתקופת האדו?‬
‫הוא הוחבא מתחת לקונגו שינזן‬ ‫במצב של חיות מושהית.‬
‫שקט!‬
‫בעודנו מדברים, הכוהן הגדול של מיודה,‬ ‫טטסומה סוגורו, נלחם בו לבד.‬
‫אני מתחננת שתשלחו עזרה להביס את המלך הטמא.‬
‫איך את יכולה אפילו לבקש זאת?‬
‫את החיית אותו בעצמך.‬
‫חץ מזה, מה זה המלך הטמא?‬ ‫-איך אפשר להביס אותו?‬
‫זה לא הזמן להתווכח בינינו.‬
‫כל צוותי גירוש השדים,‬ ‫כמו גם צוותי אבטחה אחת ושתיים,‬
‫והיחידה הראשונה של הכספת התחתונה‬ ‫יפעלו להכנעת המלך הטמא!‬
‫המלך הטמא קרוב של מלך הריקבון.‬
‫כל חברי הצוות, לכו להתחסן נגד המיאזמה!‬
‫התכוננו לחיסונים.‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫ממושי!‬
‫האדון ריוג׳י.‬
‫העין הימנית שלך!‬
‫אני מצטערת.‬
‫תציל אותו.‬
‫בבקשה תציל את האדון.‬
‫בון. אקח אותה למרפאה.‬
‫ג׳וזו, מה לגביך?‬
‫אפגוש את צוות אחת אחר כך.‬
‫אתה ושאר הסטודנטים, לכו ישר לפונדק.‬
‫רנזו! קונקו! תשמרו על בון!‬ ‫אם משהו יקרה לו, אתם גמורים!‬
‫אין בעיה. סמוך עלינו.‬
‫תניח לי.‬
‫לך לעזור לאדון מהר.‬
‫אל תהיי מטומטמת.‬
‫פגעת באישה, טודו!‬
‫בון, זה לא בשליטתנו.‬
‫שמעת מה ג׳וזו אמר.‬
‫אנחנו צריכים לחזור לפונדק.‬
‫הנה אתם. בואו הנה לרגע.‬
‫גברת קירגקורה!‬
‫בגלל מה שקרה עם הלהבות שלו מקודם, ‬ ‫רין נידון למוות.‬
‫זו ההחלטה של הוותיקן. אי אפשר לשנות אותה.‬
‫אז...‬
‫אני נותנת אותה לך, סוגורו.‬
‫קוריקרה!‬
‫וזה מכתב שאביך כתב לרין.‬
‫כתוב שאנו זקוקים לכוח של רין‬ ‫כדי להביס את המלך הטמא.‬
‫רין הסכים לעזור.‬
‫אז האם תעזרו לחלץ אותו?‬
‫הדרך היחידה בה רין לא יוצא להורג‬ ‫היא אם יעשה משהו גדול ואמיץ.‬
‫קחו את מעילי ההסוואה האלה.‬
‫הם יאפשרו לכם להישאר חבויים.‬
‫הם יאפשרו לכם להיכנס לאזור תאי המעצר‬ ‫בלי שישימו לב אליכם.‬
‫המפקדת קירגקורה, מהר!‬
‫אני באה!‬
‫כפי שאתם רואים, המסדר מחזיק אותי קצר.‬
‫אני לא יכולה להמרות את פיהם.‬
‫אני סומכת עליכם.‬ ‫אתן לכם להחליט איך תעשו את זה.‬
‫עלינו להציל את רין!‬
‫תראו, אני רוצה לעזור כמו כולם,‬
‫אבל אם נעשה זאת, נסתכסך עם הוותיקן.‬
‫אבל אם לא נעזור ולא נראה את רין שוב,‬
‫אני בטוחה שכולנו נתחרט על כך.‬
‫תאי המעצר שם.‬
‫סוגורו, תודה.‬
‫קונקו, אתה צוחק, נכון?‬
‫מיווה!‬
‫אני חייב להגן על בון.‬
‫חוץ מזה שאני יודע שאתחרט על זה‬ ‫אם לא אעשה זאת.‬
‫מה לעזאזל, גבר?‬ ‫אתה עד כדי כך מפחד מג׳וזו?‬
‫מה? גם את,איזומו?‬
‫קמיקי!‬
‫מה נכנס בכולם?‬
‫אתם תמותו...‬ ‫-זוז מהדרך, רנזו.‬
‫לכו לישון בפונדק, מפונקים.‬
‫אני? כגבר של כת המיודה, אלך להילחם באומץ.‬
‫אני לא מבין.‬
‫כולם מדברים על מיודה ועל חרטה.‬ ‫אני לא מבין את זה.‬
‫אוף, איזה סיבוך!‬
‫אמרת משהו?‬
‫לא, חשבתי שאתה אמרת משהו.‬
‫לא אמרתי דבר. אתה אמרת משהו.‬
‫אל תשקר...‬
‫זה היה מורט עצבים.‬
‫דרכת לי על הרגל, קונקו.‬
‫רד ממני, שימה.‬
‫המעילים האלה מדהימים,‬ ‫אבל זה חסרון שאנו לא רואים זה את זה.‬
‫זה אמור להיות בהמשך.‬
‫זו הדלת?‬
‫אני דאס שטרקסטה גפנגניס,‬ ‫הכלא הבלתי חדיר.‬
‫אי אפשר לפתוח אותי מבפנים‬ ‫אבל אני נפתח בקלות מבחוץ.‬
‫ענו על השאלה.‬
‫מה זה הדבר הזה?‬ ‫-שד?‬
‫מה הופך אותי לבלתי חדיר?‬
‫אם תילחמו בי תגלו.‬
‫אני מניח שאין לנו ברירה.‬
‫התשובה היא...‬
‫אם מישהו מתקרב אליי עם כוונות עוינות,‬
‫אני יכול להקפיא אותם במקום.‬
‫מכאן אני מקבל את שמי.‬
‫הו, לא.‬
‫רגע, למה שום דבר לא קרה לי?‬
‫את חלשה ואינך נושאת כלי נשק.‬
‫אני מניחה שבלי ני אני באמת חסרת כוח.‬
‫אבל...‬
‫אם רין ימות...‬
‫לא אתן לזה לקרות.‬
‫הדלת תיפתח מבחוץ, נכון?‬
‫נכון! למרות שלא תוכלי לעזוב.‬
‫כדי לעזור לכולם, עליי לעזור לרין.‬
‫איפה אני?‬
‫אין סיכוי שאמות במקום כזה.‬
‫אסור לי למות...‬
‫זה נכון?‬
‫האם תרשה למסדר להרוג אותך בשקט?‬
‫רגע, אתה יכול גם להתאבד.‬
‫או שפשוט תמות.‬
‫תמיד האמנתי שאני לא רוצה לבזבז‬ ‫את העובדה שניצלתי.‬
‫אבל אולי...‬
‫״בפעם הבאה בה תשלוף את החרב הזו,‬
‫אולי באמת תפגע במישהו.״‬
‫עדיף יהיה אם אמות?‬
‫שאמות מבלי לעזור לאיש?‬
‫אפילו לא השלמתי עם כולם.‬
‫למה בכלל חסו על חיי?‬
‫זקן, למה הצלת אותי?‬
‫ספר לי!‬
‫רין!‬
‫שיימי?‬
‫רין! באתי להציל אותך.‬
‫גברת קירגקורה סיפרה לנו הכול.‬
‫כולנו נעזור לך להילחם.‬
‫אז בוא נוציא אותך מפה מבר.‬
‫אל תתקרבי.‬
‫מה הבעיה?‬
‫אין לי את הביטחון העצמי לשלוט בלהבות שלי.‬
‫כל הזמן הזה חשבתי שאלמד לשלוט בהן‬ ‫בכך שאעבוד קשה.‬
‫אבל זה כבר לא מספיק.‬
‫אז אולי אני...‬
‫אולי עדיף שאמות.‬
‫מה...‬
‫איך אתה מדבר?‬
‫שלא תעז להגיד זאת שוב!‬
‫את לא תביני.‬
‫את לא צריכה להבין.‬
‫תפסיק לצחוק ולהרחיק אותי ממך!‬
‫אני מנסה לתמוך בך.‬
‫תתרחקי! אני מפלצת!‬
‫מה? היא לא חמה.‬
‫היא פושרת.‬
‫אני מטומטמת.‬
‫הייתי כל כך עסוקה בעניינים שלי‬ ‫שאפילו לא הסתכלתי באמת על רין.‬
‫איזו חברה גרועה אני.‬
‫רין!‬
‫אני מצטערת.‬
‫מטומטמת, את...‬
‫זה לא בטוח.‬
‫אני בטוחה לגמרי.‬
‫אתה רואה? אף כווייה.‬
‫עשית זאת.‬
‫אז הכול יהיה בסדר.‬
‫את לא מפחדת ממני?‬
‫בכלל לא.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫אוקומורה!‬
‫כולכם באתם להציל אותי?‬
‫לא רציתי שתמות.‬
‫עכשיו שאני יודע שאתה לא מהווה איום,‬ ‫אני רוצה להשלים איתך.‬
‫קונקומרו...‬
‫בוא נבהיר דבר אחד.‬ ‫באתי רק כי גברת קירגקורה שלחה אותנו.‬
‫אני? לא רציתי לבוא אז תודה לי.‬
‫חברים...‬
‫בכל אופן, תודה.‬
‫סוגורו, אדוני?‬
‫הראש שלי לא היה צלול כשרבנו על אבא שלי.‬
‫אתה צודק. לפחות בכל הקשור לאבא שלי.‬
‫אם אתה מתכוון להילחם, תזדקק לזה. קח.‬
‫אני מצטער שהרבצתי לך.‬
‫אקח אתכם לקונקו שינזן.‬
‫ואז תעשו מה שבא לכם. לא מזיז לי.‬
‫כי אני אלחם.‬
‫סוגורו!‬
‫תאמין בי.‬
‫אני לא אשם שאני הבן של השטן,‬ ‫אבל אשלוט בלהבות שלי.‬
‫אז בבקשה תסמוך עליי.‬
‫זה לא מעניין אותי.‬
‫הסיבה בגללה אני כועס עליך‬ ‫היא כי התמודדת עם כל הסיפור הזה לבד.‬
‫לא אמרת לנו דבר.‬
‫למה לי לסמוך על מישהו כזה?‬
‫אני היחיד שחשב שאנחנו באותו הצד?‬
‫רגע, לא לזה התכוונתי.‬
‫רק רגע, זו הסיבה שלך?‬
‫לכן כעסת?‬
‫זה חדש. ברצינות.‬
‫שימה...‬
‫סוגורו...‬
‫עכשיו אני מבין.‬
‫אם כך אני...‬
‫שככה יהיה לי טוב.‬ ‫הבמה מוכנה וכל השחקנים נאספו.‬
‫עכשיו איהנה מהקרב הזה עד הסוף.‬
‫תקשיבו.‬
‫אתם הולכים לקונגו שינזן בראקו הוקו...‬
‫כדי להביס את המלך הטמא.‬
‫עכשיו עליי להוכיח את עצמי בזכות מעשיי.‬
‫- בפרק הבא -‬
‫- פרק שמונה -‬
‫בחרתי את הדרך הזו בעצמי.‬
‫זה לא קשור לאבא שלי או לאח שלי.‬